"זאת תהיה תורת המצורע ביום טהרתו" \ לפרשת מצורע
     
א וַיְדַבֵּר יְהוָה, אֶל-מֹשֶׁה לֵּאמֹר.  ב זֹאת תִּהְיֶה תּוֹרַת הַמְּצֹרָע, בְּיוֹם טָהֳרָתוֹ:  וְהוּבָא, אֶל-הַכֹּהֵן. 

העניין הוא ע"פ הידוע לכולנו שכאשר האדם ירצה לקדש את עצמו בקדושה יתירה ולהשליך מעליו את חטאיו ופגמיו אזי נופל הוא בניסיונות רבים , וזה ע"י הסתרת המוחין הם המכונים "עתיקין", שזה בנינו של עולם .

וידוע כי חסידים ויראים שהיו באים אצל הצדיק בבכיות ובדמעות והיו מתחננים איך נפלו למטה מאוד בחשכות ומרה שחורה, ואינם יכולים להרים ראש בתורה ובתפלה, ובעבודת הבורא , וליבם היה נשבר עד שנעשו חולים ממש, והיו כאלו שהגיעו עד ערש דוי, וכאשר היה רואה הצדיק עד כמה הם רוצים בקרבת ה' היה מנחמם ואומר להם : בני ! לא יהיה לכם שום עגמת נפש כי זה בחינת "דורמיטא" כי כל מקום שיש בעולם יש באדם וכמו שבר"ה הו הסתלקות החיות והמוחין מכל האורות העליונים שבכל העולם, על מנת שיתחזקו ויתוספו ויהיה אחר כך בהירות רב בכל העולמות על ידי זה, כך הוא באדם השלם הרוצה באמת להתקרב להשי"ת מוכרח להיות אצלו תחילה הסתלקות המוחין והחיות ועי"ז יזכה לתוספת בהירות נפש רוח ונשמה שלו והוא ירידה לצורך עליה. 

וכמו שבאדה"ר כתוב "ויפל ה' תרדמה על האדם וישן", מזה נעשה אדם שלם, וכן היה בכלל בריאת העולם שמתחילה היה תוהו ובוהו וחושך ע"פ תהום, ואחר כך "ויהי אור" וזה סוד הפסוק יתרון האור מן החושך, כך הוא באדם החפץ להאיר נפשו באור החיים. וכל זה על מנת שיגבר על יצריו ויוציא יקר מזולל . 

והנה מצורע הוא אותיות מוצא – רע , וביום טהרתו שמטהר ומקדש את עצמו הנה לפעמים יוכל האדם ח"ו להישאר שם, ועל כן נתנה התורה הקדושה עצה טובה שיבוא אל צדיק הדור והוא יוציאו מחשכת היצר ויאיר עיניו מ"נהירו עילאה" וזה שאמר הכתוב "והובא אל הכהן". 

ועתה יש לנו לדעת כי חפץ ה' בנו, ובעבור זה עשה ה' ככה לטוב לנו כל הימים, כדי שלאדם תהיה אחר כך בהירות המוח והלב לעבודתו, והדרך לצאת מהחשכה היא על ידי תפלה ותורה שנעשים בשמחה, ועל זה נאמר בדרך שאדם הולך מסייעים בידו.

והסבא הקדוש כתב ב"היכל הברכה" (סוף פרשת מקץ), שבכל מחשבה יש מציאות הבורא ואפילו בגרועות שבהם, והיא באה אל האדם על מנת לתקנה ולהעלותה ואם אינו מאמין בזה הרי הוא מקצר במציאות השי"ת, ולא כמו אותם טיפשים שאומרים שעניין העלאת המחשבות הם רק לזכי הנפש כי זו טעות, וקרוב שאינם מאמינים במציאות הקב"ה בכל תנועה ומחשבה . ואם האדם דוחה מחשבה כאילו הורג קומה שלימה . (אמנם לפעמים מתגבר הרע במחשבות אסורות, ואת אלו צריך לדחות בשתי ידיים). והדרך להבחין בין אלו לאלו הוא בהנאה שגורמת לו מחשבה זרה זו, שהרי מחשבת זידים גורמת לאדם הנאה מיידית, והנאה אמיתית באה לאחר זמן. 

ובספרו "אוצר החיים" (פרשת עקב), כתב הסבא הקדוש שעניין המחשבות הזרות הבאות אצל האדם דווקא בעת התפלה הנה ימסור מודעה לפני השי"ת קודם שיתפלל שאנוס הוא ואין רצונו בהם, וכל רצונו הוא ליחד להשי"ת ויהיה מתפלל בפשטות, ולא יבקש גדולות , ואז יהלך ממדרגה למדרגה בעליות עליונים לבטח, ויזכה לכל המדרגות ע"י הכנעה אמיתית לפני השי"ת 

אוהבכם ודו"ש בגו"ר

הצב"י נועם בן צבי משה הלוי.