פרק א' משנה ט"ו :  שמאי אומר עשה תורתך קבע,אמר מעט ועשה הרבה,והוי מקבל את כל האדם בסבר פנים יפות."

בסייעתא דשמיא נמצי לומר, יש על כל אשר בשם ישראל יכונה לקיים מצוות לימוד התורה יומם ולילה כמו שנאמר “והגית בו יומם ולילה". וכשם שאנו אומרים בתפלה  “כי הם חיינו ואורך ימינו ובהם נהגה יומם ולילה", ודע כי עיקר חשיבות הלימוד הוא בחיבור היום הלילה למתק בכח החסדים הרמוזים ביום את הדינים הנרמזים בלילה ואין כאן מקום להאריך כעת בזה, ולא יהא מפסיק מלימודו חלילה שמא יבוא מאותיות “קבע"  המורה על ההארה הטהורה של התורה אל הנפש הישראלית בקביעות ללא הפסק,אל אותיות  “ב-ק-ע-"  חס וחלילה המורים על השבר והסדק, ועל כן יעשה ככל אשר לאל ידו לעסוק בלימוד התורה כי שכרה הרבה מאוד, “ כי נר מצוה-ותורה אור " אך יש על ליבו לשים היטב לבל יבוא לכלל גאווה בלימודו וכפי מאמר המשנה “אמר מעט" למדתי ואיני מבין די הצורך לבוריים של דברים,וכל תורתי בחסד א-ל מצויה עימי ודעתי קצרה מהבינה, ואף על פי שיודע הוא בעצמו כי בקי הוא בתורה שבכתב ובעל פה, וכבר אמרו רז"ל “שבעים פנים לתורה" ולבטח לא השיג את כלנה, אלא “עשה הרבה" בקיום דקדוקי המצוות ועשייתם לשם שמים ויקדש שמו יתברך בעולם על ידו, ולא חלילה בגאותו יתחלל ויאמרו הבריות “ זו תורה"?    ואם ישאלוהו ויש בידו הרשות מרבו לומר יעמוד באימה ורתת וישא משלו ויאמר דבריו ויתלם בקדוש ב"ה ורבו המביאים אותו לחיי עולם הבא. ועיין ברמב"ם הלכות תלמוד תורה,וכבוד תלמיד חכם ובשאר מקומות בענין הוראת התלמיד  ויעשה ימיו ולילותיו בלימוד התורה הקדושה ביראה גדולה כי האותיות פורחות באויר ומולידות מלאכין קדישין כידוע, וכפי עומק קדושת וטהרת ליבו כך יהיו הם שלימים באיבריהם, הם המגידים הבאים אצל רבותינו ז"ל להנחותם דרך האמת, ויהא שומע תוכחת מוסר מכל אדם ולא יקשה ליבו מלקבל כי לטוב לו כל הימים אשר הוא חי בעולם הזה, ולא יבוש לשמוע אל הטוען כנגדו והעומד ומקשה עליו שהרי אין ברייה עושה מעשה דיבור ומחשבה אלא אם ניתנה לו רשות ממלכו של עולם השם יתברך להיעשות כן, על דא “והוי מקבל את כל האדם" נקט לישנא “כל האדם", ויכול היה לומר  והוי מקבל כל אדם  והאות “ה" תבוא להורות אל  “האדם" באשר הוא שם ,ואף על פי שיש ובאים אי אלו קנטרנים בדברי הבל וסרק להתל בו להעמידו במבוכת הנפש, אל ירא מהם כלל אלא ישמע דבריהם וישתוק כמו שנאמר  “כן יאבדו כל אויביך ה' ואהביו כצאת השמש בגברתו.."  שופטים ה' ל"א

 וכתב ברמב"ם  הלכות תלמוד תורה  “ גדולי ישראל היו מהן חוטבי עצים ושואבי מים, ומהן סומין, ואף על פי כן היו עוסקים בתורה ביום ובלילה, והן מכלל מעתיקי השמועה, איש מפי איש מפי משה רבנו.. שם א' י"ב  וכתב עוד  שם ה' ח'   “אלו התלמידים הקטנים שלא הרבו תורה ראוי, והם מבקשים להתגדל בפני עמי הארץ ובין אנשי עירם, וקופצין ויושבין בראש לדון ולהורות בישראל, הן המרבין המחלוקת ,והם המחריבין את העולם, והמכבין נרה של תורה, והמחבלים כרם ה' צבאות עליהן אמר שלמה בחכמתו “אחזו לנו שועלים קטנים מחבלים כרמים..." שיר השירים ב' ט"ו .וכתב  שם ו' י"ד “ עוון גדול הוא לבזות את החכמים או לשנוא אותן, לא חרבה ירושלים עד שביזו בה תלמידי חכמים שנאמר  דברי הימים ב' ל"ו-טז' “ויהיו מלעיבים במלאכי האלודים ובוזים דבריו ומתעתעים בנביאיו"  כלומר מבזים מלמדי דבריו, וכן זה שאמרה תורה “אם בחוקותיי תמאסו"  ויקרא כו' טו'  אם במלמדי חוקותי תמאסו, וכל המבזה את החכמים אין לו חלק לעולם הבא, והרי הוא בכלל “כי דבר ה'  בזה"  במדבר טו' לא' .

ואף על פי כן נראה לומר “ הוי מקבל את כל האדם בסבר פנים יפות" תרתי משמע, רצוני 
לומר, כל האדם לפנים משורת הדין גם את הראוי לנידוי כמבזה תלמידי חכמים אלא
אם כן נעשה הדבר בפרהסיא גדולה ואין דעת המבזה נכונה לשוב מדרכו הרעה וליתן עצמו בתשובה ובקשת מחילת כבוד התורה שביזה.         ואפשר יאמר מה שאמר “הוי" בבחינת 
ציווי על החכם האמת למושכו בדברים רכים ובדרכי נועם כנאמר “הוי כל צמא לכו למים" ישעי-ה נה' א'  דהיינו להבין לזעקה הפנימית של החולק עליו לקנטר כי לא יש בידו הכוח לבוא בדברים לשם שמים ונשמתו מצעקת לסיוע ועזר, ועל כן “בסבר פנים יפות", ראשי תבות בפ"י ישרים תתרומם  וסוף תבות אותיות  ת-ר-ם, להרים קרנה של תורה דייקא מתוך חיפוש הזכות אצל כל אחד ואחד, בדרכי ישרים  כמ"ש תהילים לג'  א'   “רננו צדיקים בה' לישרים נאוה תהלה" “ יראו ישרים וישמחו וכל עולה קפצה פיה" שם קז מב'  “היטיבה ה' לטובים ולישרים בלבותם"  שם קכה' ד'  “פקודי ה'  ישרים משמחי לב..." שם יט' ' ארח לצדיק מישרים,ישר מעגל צדיק תפלס"  ישעי-ה כו' ז' 

ועל כן יבוא וירים את חלק אלו-ה ממעל אשר נטמאה בעבודה זרה הרהורי עבירה המחלוקת על תלמידי חכמים, ויוציאה מכבלי מאסריה אל האור הטוב הצפון בתורה ויבוא 
החולק עליו ויתהפך מאויב לאוהב,כמו שנאמר “ ואמונתי וחסדי עמו, ובשמי תרום קרנו"  תהילים קיב' ט' .

ואפשר יאמר בהיותי מאמין כי “כל גויים סבבוני בשם ה'  כי אמילם" ובהיותי יודע ומכיר כי כל החסד אשר ישנו עימדי מאתו יתברך, ועל ידי מעשי ובשם שישאו הבריות על פיהם כפי מעללי “תרום קרנו" של הקדוש ב"ה ולא חלילה בכעס וברוגז המחלוקת ייפול דבר כמו שנאמר משלי יא' יא'  “ ברכת ישרים תרום קרת, ובפי רשעים תהרס"  וקל להבין .

והוא שנקט לשון “כל האדם" יראה תמיד מעלת חברו בבחינת שורשו באדם הראשון 
וישתדל לסייע בידו להשלים תיקונו וגלגולו בזה, ויהא מבורך בעליונים ובתחתונים.והוא 
שאמר שלמה המלך עליו השלום “סוף דבר הכל נשמע, את האלדים ירא ואת מצותיו שמור כי זה כל האדם"  קהלת יב' יג' .