פרק א' משנה ח': יהודה בו טבאי ושמעון בן שטח קבלו מהם.יהודה בן טבאי אומר אל תעש עצמך כעורכי הדינין,וכשיהיו בעלי הדין עומדים לפניך יהיו בעינך כרשעים,וכשנפטרים מלפניך יהיו בעינך כזכאין שקבלו עליהם את הדין .

 בסייעתא דשמיא נראה לומר,חיוב על האדם לומר אין די במעשי בעולם הזה,ולא יהיה עורך דינו לעצמו,ויחשב שכר מצוותיו כנגד חטאיו,ושיהיה משים עצמו “חייב"  בדין,ויראה על דרך אמיתות הדברים כי לא יש בידיו רוב זכויות,ויתן על ליבו זכרון יום המיתה ולא יסיר מחשבתו עד שימצא עצמו בבחינת “חציו צדיק" ולא צדיק שלם,ובמעשיו יש הכח להטות עצמו ואת העולם כולו לכף זכות וחלילה בהיפך. הג"ה :יש לו לעשות חשבון נפשו אך יזהר שמא יבוא לידי עצבות  בראותו כי חייב הוא, כי העצבות מהרסת הכל וטוב לערוך גם כן את זכויותיו ועל ידי זה,ירצה יותר ויותר להתקרב וישוב אל ה' וירחמהו ואל אלדינו כי ירבה לסלוח.." עכ"ל .

ואפשר יאמר בעניות דעתי,מה שאמר לעשות חשבון זכויותיו הוא דייקא שלא יבוא לכלל גאווה וייפול מדרכי התשובה,ולכן יאחז בדרך לימוד הזכות של חברו ויראה כי רבה טובתו 
משל עצמו,והוא שאמר “וכשנפטרים “  שרש  פ.ט.ר  בבואו ליפטר מעלמא דשקרא לחיי עולם הבא,יהיה זכאי בשמי מעלה.וברצוני לומר הוא הנאמר,באשר האדם בדרכו לידון את עצמו על פי האמת,אין הוא מעורר עליו את המקטרגים אלא משתיקם וממתק הדינים מעליו,כי כל עניינם הוא לעורר את האדם אל עבודת בוראו,והאדם הכשר העושה ימיו בתשובה הוא בבחינת “כשקבלו עליהם את הדין.." והוא שאמר “כזכאין".
 
ועוד נרמז  לנו,חס"ד של אמת בשעת יציאת הנפש של האדם לשוב אל קונה  יעמוד אצלו וילמד וירבה בעשיית מצוות ומעשים טובים,ויזכה את העומד ליפטר, בעומדו לדין בשעה זו,ולבטח עשה תשובה ועל כן אמר “ וכשנפטרים  מחיי עלמא הזה ובאים לחיי עולם הבא,מיתתם היא כפרתם ויהיו מעשיו אצלו בשעת יציאת הנפש  שזיכה את הנפטר מועילין לו להטותו לכף זכות,ויהא זכאי לגמרי שקיבל עליו את דינו של השם יתברך. 

ולהזהיר באנו גם כן,שלא יבוא האדם לחפש צד של חובה אצל בעלי הדין הבאים לידון אצלו,שתמצא ת-ע-ש  באלב"ם בא לידי- נ-ק ם אלא תהיה חוקר ובודק,בדוק היטב בסבר פנים יפות ובנועם הליכות “וכשיהיו בעלי הדין עומדים לפניך.."דהיינו חייב הדיין לראות עצמו כאילו הם לפניך,בבחינת פנים אל פנים ולא פנים באחור חלילה,ועל כן הרבה עליהם מקו הזכות והחסד,שתמצא “עומדים לפניך" גימטרייה ש"ס 360 ומספר אותיות “וכשיהיו ......לפניך"  כ"ו אותיות המרמזות על שם הוי"ה,ובהיותו מתוסף אל מנין האותיות  ש"ס  הנזכרות,יתקבל גימטרייה 385 אותיות ש-פ-ה כמספר “שכינה ", וידוע כי שכינה שורה בקרב בית דין של אמת,ועל דא אמר  “אל תעש עצמך כעורכי הדינין" . ותהא גורם להרחקת השכינה מעם בית הדין.ועל ידי כן תהא השכינה שורה בדינך שלא תכשל בדינא דשקרא,ועל דא אמר “יהיו בעינך כרשעים.."  בעיניך החיצוניות בלבד אך לא בפנימיותך,שתמצא “אל" שם קדוש ששורשו בחכמה ובבינה בבחינת חסד ודין ובידך להמתיק בדינם אותיות “כרשעים",אותיות ש"ך ופ"ר עם אות “מ",ד' יודין שבשם ע"ב הבא מקו החסד,והוא שאמר “כרשעים" על דרך ההשאלה,כרשעים דייקא באות כף   
הדמיון ולא אמר רשעים ממש,ועל כן “ וכשנפטרים יהיו בעיניך כזכאין “ דהיינו אם בעינך יזכו בדין הרי גם בעיני “כ" כתר עליון ב"ה יהי כן.

ועוד כזכאין עולה שם -י-ה---י-ה-ו-ה- בהיות י-ה- פשוט ב' אותיות ושם הוי"ה במספר קדמי,גימטרייה ק"ו,ויחד כמספר “כזכאין, וסידורם יבוא לעיניך בדרך זו: 

  י-ה-  ב' אותיות =      2 
  י-א-ב-ג-ד-ה-ו-ז-ח-ט-י- 55 
  ה-א-ב-ג-ד-ה-           15 
  ו-א-ב-ג-ד-ה-ו-         21 
  ה-א-ב-ג-ד-ה-          15                 
     
  ויחדיו 106 ועם ב' אותיות י-ה- פשוט 108 כמספר כזכאין 

ועל כן מצינו אמר “כשקבלו עליהם את הדין" כשתהא נוח בדין ותראה פנים נעימות מכאן,ומאידך חקור היטב הדין לאמיתו ויהיו בעלי הדין מקבלים עליהם את הדין באהבה,ובשל כך יזכו בענינם גם בבית דין של מעלה.הוא הטוב המרומז לנו במספר האותיות “כשקבלו עליהם את הדין"  כמניין טוב, הוא שם א-ה-ו-ה בדעת הממוצע בין חסד ודין,חכמה ובינה.וראשי תבות “כשקבלו עליהם"   צדי"ק ,ורמז לנו במילת “הדין" גימטרייה אותיות  ס"ט  “סינא טינא" עפר ואפר,ומבטלים עצמם בעלי הדין אצל בית הדין ומקבלים עליהם מרותו,והנה אותיות מיל"ה עי"ן,היוצא מהמילה “עליהם ועי"ן גימטרייה ק"ל,וכוונתנו בזה לומר שהם כברייה חדשה והורדה מהם ערלת הדין המעכב,שהרי ידוע ומפורסם שכל בר נש דאית ליה דין למטה יש בו דין של מעלה.ועל דא אמר מיל"ה בבחינת כריתת הערלה “מל-יה" ערלת ליבם ונטה קו החסד עליהם בשם ע"ב ק"ל “והוא רוכב על ע"ב ק"ל". אמן ואמן. והבן היטב ענין עב קל