חכם מה הוא אומר / לפסח
"חכם מה הוא אומר: מה העדות והחוקים והמשפטים אשר ציווה ה' אלוקינו אתכם?  ואף אתה אמור לו: אין מפטירין אחרי הפסח "אפיקומן" 
"רשע מה הוא אומר: מה העבודה הזאת לכם? לכם ולא לו. ולפי שהוציא את עצמו מן הכלל כפר בעיקר. אף אתה הקהה את שיניו ואמור לו: בעבור זה עשה ה' לי בצאתי מארץ מצרים. לי ולא לו. ואילו היה שם לא היה נגאל"  

והנה יש להבין מה ההבדל בין שאלת החכם לרשע? 

והדברים מבוארים על פי הנאמר בגמרא "מצות בטילות לעתיד לבוא", כי יש כמה מצוות שהם לגדור את האדם שלא ינתק ח"ו משורשו. כי המצוות מהווים סגולה שמביאה את האדם שיבטל את עצמו לשמו יתברך. 

ולעתיד לבוא כשתהיה הזדככות הגשמיות, וכל אחד יראה בעין פקוחה שהכול הוא כוח ה', ממילא הוא יהיה דבוק בתכלית, ולא יצטרכו למצוות שיגרמו לדבקות בשי"ת, ולכן המצוות בעתיד לבוא יהיו לשם הזכירה, או על מנת שלא ינתק האדם משורשו.

על כן, לא יצטרכו אז לקיום המצוות בפועל, וזו שאלת החכם, שלפי הזדככות דעתו למה העדות היינו המצות לזכור ולהעיד על השי"ת, וגם החוקים שהם המצוות שתפקידם לגדור את האדם מאיסורים יהיו לעתיד לבוא, שהרי כל אחד יוכל לדבוק בה' גם ללא קיום המצות? 

והתירוץ על שאלתו "אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן", כי קרבן הפסח "נאכל על השובע" ובזה יש רמז שבמדרגה זו שייכת רק לעתיד לבוא, משום שאז יהיה שובע מכל התענוגים ולא יתאוו אלא לחזות בנועם ה' ויבואו כולם להתדבק באור האלוקי, אבל עכשיו גם שהם חכמים גדולים צריכים לקיים בפועל בתוך כלל ישראל שלא הגיעו לזה וההכרח שע"י העדות והחוקים והמשפטים ידבקו לחי העולמים. 

אבל הרשע שואל "מה העבודה הזאת לכם", לכם דייקא, להיותכם שונים מאומות העולם וטוב יותר להתאחד עם אומות העולם ונהיה לעם אחד, על כן אמור לו "אילו היה שם לא היה נגאל" כי עיקר הגאולה היה על שלא נתערבבו עם מצרים "שהיו ישראל מצוינים שם" והרשע הזה שרוצה להתבולל בגויים בודאי היה מת בג' ימי האפלה והחושך.
 
ומשאלת הרשע נשמע שרומז שכל עשיית המצוות, רק לכם היינו בשבילכם ולטובתכם, ומצינו שגם על משה רבנו קרח ועדתו טענו ואמרו שמשה עשה את עצמו למלך ואת אחיו כהן גדול "כי כל העדה כולם קדושים ומדוע תתנשאו" ובאמת, הם שיקרו, כי ראשי הדור כוונתם רק לשם טובת הדור להכריע את כלל ישראל לזכות.

וכמו שמצינו ברבי חנניה בן תרדיון ש"כל העולם ניזון בעבור חנינא בני" ולכן "הקהה את שיניו" שאין לו רשות לאכול, מכיון שבזכות עצמו לא מגיע לו, וגם אינו מאמין בצדיקים אם כן באיזה זכות הוא ניזון? 

וזהו "בעבור זה עשה ה' לי ולא לו, אילו היה שם לא היה נגאל", כי בזכות אמונה נגאלו והוא שאינו מאמין לא היה נגאל.

בברכת " ובמורא גדול זה גילוי שכינה"

הצב"י נועם בן צבי משה הלוי