והיא שעמדה לאבותינו / פסח
"וַיָּמָת מֶלֶךְ מִצְרַיִם, וַיֵּאָנְחוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל מִן-הָעֲבֹדָה" 
ידוע כי בעת שהאדם מצוי בצער אין לו כוח להתפלל, רק כשיקל לו מעט מצערו הוא מתחיל להרגיש את מכאוביו ולבקש עזר על מנת לצאת מחשיכה לאורה. 

וזהו כאשר מת מלך מצרים, שכידוע שישנם זמנים שמלכות נותנת הנחה לבני המדינה, וממילא נעשה לבני המדינה קל יותר, והוא שנאמר "וַיֵּאָנְחוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל מִן-הָעֲבֹדָה" משום ששבתו ממלאכתם, ומיד "וַיִּזְעָקוּ; וַתַּעַל שַׁוְעָתָם" שהעלו על צרת נפשם "אֶל הָאֱלֹהִים, מִן-הָעֲבֹדָה" [שם] שבני אל חי יהיו משועבדים לעבודת בשר ודם וזעקו להשי"ת שיגאלם. 

וזה שאנו אומרים בהגדה "שלא אחד עמד עלינו לכלותינו", כי כאשר באה על אומה צרה פתאומית שלא הורגלו בה, היא נופלת בדעתה ומנפילת דעת זו היא מצויה באפס תקווה. 
אבל אנו בני ישראל, "בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותינו והקב"ה מצילנו מידם" וזה משום "והיא שעמדה לאבותינו ולנו" ולכן אנו בטוחים וחזקים בדעתיונו שגם עכשיו יעזרנו השי"ת וכימי צאתנו מארץ מצרים יראנו נפלאות.

"והיא שעמדה לאבותינו ולנו, שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו והקב"ה מצילנו מידם". ומסביר הזוהר מהי "והיא"? היא – התורה. והאר"י הקדוש הוסיף והיא שעמדה הכוונה לשכינה. בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו, שבכל דור ודור יש המצאות חדשות להשמיד את ישראל. גזרות רוחניות וגזרות גשמיות. יש מנסים להשמידנו בשקרים כמו פרעה, ויש בפנים יפות כחברים, ויש בגלוי. אבל לא יעזור לכולם. כי ה' מכיר את כולם ומצילנו מידם. ולפי הזוהר ההבטחה שה' הבטיח לאברהם אבינו מתקיימת גם בדורנו.

"ולא אחד בלבד עמד עלינו לכלותנו" דרך רמז – אם איננו מאוחדים, איננו אחד, זה עומד עלינו לכלותנו. אבל האחדות מצילה אותנו מידם. אם כל אחד יפסיק לעשות רק את חשבונו הפרטי – נגיע לאיחוד. אם יתקיים "לך כנוס את כל היהודים", תתבטל עצת המן שאמר "מפוזר ומפורד". אם יעזבו חשבונות פרטים ויתחשבו בצורך הכלל – תהיה אחדות. והעיקר לבטוח בבורא עולם שהוא "שומר הבטחתו" לישראל ולאברהם אבינו לא רק ביציאת מצרים אלא בכל דור ודור, וגם בדורנו יצילנו מידם. וה' יקיים את הבטחתו וידון את כל האומות שרוצות להציק לישראל שנאמר "וגם את הגוי אשר יעבודו דן אנוכי".

הצב"י נועם בן צבי משה הלוי