ואת מאמר מרדכי אסתר עושה / לפורים

במסכת מגילה נאמר: "נשים חייבות במקרא מגילה, שאף הן היו באותו הנס". וכתבו המפרשים, שלא זו בלבד ש"אף הן היו באותו הנס" כטפלות לאנשים, אלא עיקר הנס היה על ידן, היינו על-ידי אסתר, ולכן נקראת המגילה "מגילת אסתר", כשמה של אסתר בלבד.

ואמר האדמור זצ"ל : ההסבר לקריאת המגילה "מגילת אסתר" הוא שאסתר הייתה זו שהשפיעה על חכמי ישראל לכתוב את המגילה, כמסופר במסכת מגילה "שלחה להם אסתר לחכמים: כתבוני לדורות", בכוח מסירות נפשה בביטול גזירת המן.

והנה, נאמר במגילה שאסתר מתייחסת למרדכי "וַיְהִי אֹמֵן אֶת-הֲדַסָּה, הִיא אֶסְתֵּר בַּת-דֹּדוֹ", וכל מעשיה של אסתר "וְאֶת מַאֲמַר מָרְדֳּכַי אֶסְתֵּר עֹשָׂה", היינו שכל דבר הייתה אסתר פועלת באופן "כַּאֲשֶׁר צִוָּה עָלֶיהָ, מָרְדֳּכָי".

ובמיוחד כאשר פעלה אסתר בביטול גזירת המן, שפעולתה נעשתה לאחר ציווי ועידוד של מרדכי. שאומר לה "וּמִי יוֹדֵעַ--אִם-לְעֵת כָּזֹאת, הִגַּעַתְּ לַמַּלְכוּת", ולדבר אליה קשות על מנת שתסכים לפעול לביטול הגזירה.

אם-כן יש לברר מדוע נקראת המגילה על שמה בלבד? 
כי למעשה הייתה המגילה צריכה להיקרא על שם שניהם, "מגילת מרדכי ואסתר", שהרי חלקו של מרדכי בביטול הגזירה גדול, ועוד שעל-פיו נהגה אסתר, ובפרט בדבר ביטול זה! 

ואמר עוד האדמו"ר זצ"ל, שמרדכי לא חידש באסתר משהו חדש, אלא רק פעל באופן כזה שיגלה לה את מעלתה העצמית, ולאחר שמרדכי גילה את מעלתה העצמית, עלתה אסתר למדרגה גבוהה יותר ממרדכי, ולכן היא זו שאמרה למרדכי "לֵךְ כְּנוֹס אֶת-כָּל-הַיְּהוּדִים הַנִּמְצְאִים בְּשׁוּשָׁן, וְצוּמוּ עָלַי וְאַל-תֹּאכְלוּ וְאַל-תִּשְׁתּוּ שְׁלֹשֶׁת יָמִים לַיְלָה ". 

והנה ידוע הוא כי הגדול במעלה הוא זה שמצווה על הנמוך הימנו, ועצם הכינוס וקביעת הצום עצמו צריכים להיעשות על-ידי מרדכי, ככל ענייני התורה שנקבעים על-ידי החכמים; אך התעוררות לכך הייתה על ידי אסתר. לכן המגילה קרויה על שם אסתר בלבד, ומרדכי לא נקבע בשם המגילה אפילו כטפל - שכן אסתר היא זו שעל-ידה היה עיקר הנס, מצד מעלתה העצמית הגדולה לאין-ערוך ממעלת מרדכי, כשם שמעלתם העצמית של בני-ישראל גבוהה ממעלת התורה.

ומדברנו ניתן להבין את הנאמר "ליהודים היתה אורה", לשון נקבה, על פי מאמר רבותינו ז"ל "בינה יתירה ניתנה באשה יותר מבאיש", - יש בזה לימוד והוראה לכל נשי ובנות ישראל, אשר, "אף הן היו באותו הנס" וגאולת כלל ישראל בימי הפורים, באה מהכוח אל הפועל, על ידי אסתר שהנהגתה הייתה "את מאמר מרדכי אסתר עושה". ויתירה מזה, שיהיו מכוונים לרצון העליון ולכוונה העליונה.

וענין מרדכי ואסתר, הוא המשכת החכמה, ואז מלכות נקרא בית המקדש. וזה סוד שמרדכי שלח לאסתר, שתלך למלך ולבקש על עמה, והיא השיבה "כל עבדי המלך... אשר לא יקרא, אחת דתו להמית... ואני לא נקראתי לבא אל המלך זה שלושים יום", שפירושו הוא, כמו שידוע שאין להמשיך את בחינת ג"ר למטה, ומי שעושה כך נדון למיתה, משום שקו שמאל גורם לפירוד מחיי החיים. "לבד אשר יושיט לו המלך את שרביט הזהב וחיה", וידוע שזהב הוא מסוד חכמה וג"ר, היינו שרק בהתעוררות העליון יכול להישאר בדביקות, אבל לא בהתעוררות מלמטה. ולמרות שאסתר היא סוד המלכות, הרי היא צריכה לבחינת החכמה, אבל זה רק בהתעוררות מלמעלה, 
מה שאם כן אם היא תמשיך בחינת ג"ר, היא מאבדת את כל בחינתה. 

ועל כך ענה לה מרדכי "רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר", שעל ידי שיבטלו לגמרי את הקו שמאל, וישאר לעמ"י קו ימין שהוא סוד חסדים, הרי "את ובית אביך תאבדו". כי בסוד "אבא יסוד ברתא", והיא מוכרחה שיהיה בה בחינת חכמה, אלא שצריך להיות בבחינה של "אכילה מרובה משתיה". 

אבל אם לא יהיה ליהודים שום עצה, הרי הם יהיו נאלצים לבטל את הקו שמאל. ואטז כל בחינתה תתבטל. ועל זה אמרה "כאשר אבדתי אבדתי". היינו שאם אלך אני אבודה, כי אני יכולה להביא לידי פירוד. ואם לא אלך, אזי "רווח והצלה יעמוד ליהודים ממקום אחר", היינו באופן אחר, שהם יבטלו לגמרי את הקו שמאל, כמו שצווה לה מרדכי. 

לכן היא פועלת בדרכו של מרדכי, ומזמינה למשתה היין את המן, על מנת להמשיך את הקו שמאל, כמו שצוותה ע"י מרדכי. ואח"כ כללה את השמאל בימין. היינו שכל המשכת החכמה היה תיכף על הכוונה לא לקבל את החכמה, אלא כדי להעדיף את החסדים. וכך יש גלוי האורות למטה. וזה סוד מגילת אסתר, למרות שיש כבר יש גלוי, מכל מקום היא לוקחת את בחינת אסתר, היינו ההסתר. 

ונקווה שזכות האדמו"ר זצ"ל, שזכינו על כל פנים לשמוע דברי פי קדשו, למרות שלא זכינו להבין את עומק הדברים שעומדים ברומו של עולם. 

הצב"י נועם בן צבי משה הלוי