"מי שאוכל ושותה בתשיעי" \ לערב יוה"כ

בטור או"ח סימן תר"ד מביא את הגמרא: "ועיניתם את נפשותיכם בתשעה לחודש בערב וכו' בתשעה מתענין והלא בעשרה מתענין, אלא ללמדך שכל האוכל ושותה בט' מעלה עליו הכתוב כאלו התענה תשיעי ועשירי" [ועיין בב"י שם] וז"ל : "ואיכא למידק דמקאמר מעלה עליו הכתוב כאלו התענה וכו' משמע שהמתענה ה"ז משובח וכו', והיכי קאמר שהאוכל הוא משובח? ואכתי איכא למידק דמשמע דמתענה בט' שפיר דמי ועדיף טפי. והקשה ממר רבינא בריה דרבינא בפסחים  

ונראה לבאר שהרי לכאורה קשה הלשון "כאלו התענה ט' וי'", ומדוע הזכיר "עשירי" שבו ודאי חייב להתענות מחיוב דאורייתא? 

הנה מבואר  שהפסקה של ב' ימים עולה לכ"ז תעניות והפסקה של ג' ימים עולה ארבעים יום, ושל ד' עולה פעמיים ארבעים יום.  לכן דייקו חז"ל "כל האוכל ושותה בתשיעי כאילו התענה תשיעי ועשירי" כלומר האכילה בתשיעי נחשב כאלו התענה הפסקה של שני ימים. ועם התענית של יום כיפור הרי זו הפסקה של ג' ימים.

מה שאין כן, אם באמת היה מתענה בתשיעי לא היה בידו רק הפסקה של ב' ימים. לכן אפשר עוד לומר שכוונת חז"ל הייתה על כל אכילה ושתייה בפני עצמה, שאוכל ושותה בערב יום כיפור, מעלה עליו הכתוב כאלו התענה תשיעי ועשירי הפסקה של ב' ימים, וזה בודאי לא ניתן להיעשות על ידי תענית ממש בתשיעי.

מדברנו עולה כי על ידי אכילה ושתייה שנעשית ממחשבה עמוקה כי "כל האוכל ושותה בתשיעי" 
זה בבחינת התעלות, והכנה ויסוד ליום הכיפורים "עצמותו של יום מכפר" "כי ביום הזה יכפר עליכם"  וזה בעבור תעניות הפסקה שהם ב' ימים הנ"ל, וכמו שהזכרנו ימים אלו עולים ככ"ז תעניות, הרומזים לכ"ז אותיות שבהם נברא העולם כולו. 

וכבר למדנו שכל אות ואות בתורה היא כנגד עמ"י, והוא סוד "כי ביום הזה" ר"ת "כ"ז" היינו בשל האכילה והשתייה בתשיעי לשם שמים, ותענית עשירי, "יכפר עליכם לפני ה' תטהרו" אכי"ר.